L’EUROPA DE L’ABSOLUTISME   ( Segles  XVII-XVIII)

1. La monarquia absoluta
Durant  l’Edat Moderna va aparèixer una nova forma de govern: l'absolutisme monàrquic.

1.1. L'Absolutisme Monàrquic 
L'Absolutisme Monàrquic  va ser un sistema polític, que es va desenvolupar a Europa, sobretot,  durant els segles XVII i XVIII. Aquest sistema , va tenir com a figura central el monarca, que va concentrar en les seves mans  els tres poders de l 'Estat: legislatiu, executiu i judicial. 

Per mantenir i enfortir el seu poder, els monarques van utilitzar aquests instruments: Un exèrcit professional, un cos de funcionaris i impostos.

Els monarques consideraven que havien rebut el seu poder de Déu. Això feia que qualsevol acte en contra del monarca fos considerat com un atac a Déu.

Els monarques absoluts governaven des de la capital, que era la ciutat on se situava el govern. 

El rei Lluis XIV de França es va convertir en l'exemple més significatiu de l'absolutisme monàrquic. Se l'anomenava el Rei Sol perquè utilitzava aquest estel com emblema.

Alguns reis no governaven personalment i delegaven les tasques de govern a altres persones anomenats privats. 

2. Absolutisme i grups socials
La Sociedad continuava essent estamental. Hi havia tres estaments:
2.1) Noblesa: 
Era un estament privilegiat, però no homogeni. D'una banda, hi havia l'alta noblesa i per l'altra la baixa noblesa que vivia en les seves possessions rurals. El rei es va envoltar d'aristòcrates sobretot de l'alta noblesa perquè l'ajudessin a governar des de la cort. 
Tots els nobles tenien molts privilegis, el principal no pagar impostos. D'altres privilegis van ser l'obtenció de càrrecs polítics, títols, pensions, avantatges judicials etc.
2.2) Clergat: Són, com la noblesa, privilegiats. Hi havia un alt i un baix clergat. Els de l'alt clergat solien tenir origen noble i els del baix, en canvi, eren d'origen burgès.
2.3) Burgesia i camperolat. Era l'estament més nombrós i no tenien privilegis.
La burguesia està constituïda pels que es dedicaven al comerç i als negocis.
Els camperols eren la gran majoria i eren molt maltractats.  
Tant la burguesia com el camperolat haviaen de pagar impostos al rei.
La burgesia comercial col·laborava amb els monarques absoluts i els concedia préstecs. 
Tot i la seva riquesa, els burgesos no podien accedir als càrrecs de govern importants i havien de pagar impostos.
Per això, la burgesia es va anar distanciant  progressivament dels monarques absoluts.

3. Les limitacions de les monarquies absolutes

En molts països europeus els monarques varen seguir el model de França, no obstant en molts casos el poder dels monarques estava limitat per diversos aspectes.

a) Els poders locals (senyories, municipis, províncies) no sempre van obeir el rei. La població de l’Antic Règim obeïa les autoritats locals que eren les que detentaven el poder en la pràctica, més que no pas un rei llunyà al qual no veien mai.

b) L’actitud immobilista de l’aristocràcia i el clergat i l’aparició de nous agents socials també limitaven l’absolutisme monàrquic.

c) El fet que el clergat i la noblesa no paguessin impostos limitava enormement els ingressos de l'Estat. Estat que per mantenir-lo calien molts diners per poder pagar les despeses que generava el luxe de la Cort , la burocràcia i l’exèrcit. 

4. Absolutisme i Decret de Nova Planta

A Espanya, el triomf dels Borbó en la Guerra de Successió ( 1714 ) va significar la implantació del model absolutista monàrquic a tot el territori. El rei representava l'Estat i va sotmetre tota Catalunya i els altres territoris que havien format part de la Corona catalanoaragonesa.
Amb el Decret de Nova Planta va abolir les Corts i els diferents regnes de la Corona Catalanoaragonesa per tal d'integrar-los al nou Estat.